Tagore, legnagyobb költőnk naponta hat-nyolc verset írt. Egyszer az jutott eszébe, ha visszavonulna egy magányos helyre, sokkal jobb verseket írna. Ezért elhagyta otthonát, és elvonult a hegyekbe egy elhagyatott helyre. Ott pedig képtelen volt akár egyetlen verset is írni. Felfedezte, hogy nem a környezet a legfontosabb, hanem a belső ihlet.
Isten választotta jelenlegi életed körülményeit, azt, amiben élsz. Ez olyan, mint egy színjáték. A színpad áll, a függönyt felhúzták, hogy szereped eljátszd, és a spirituális ösvényen előrehaladj. Fejlődésed szempontjából a legjobb lehetőség jelenlegi helyzeted. Most elhagynád a testet és következő újraszületésedben egy új testbe költöznél, mert úgy gondolod, így olyan környezetet találhatsz, ami jobban megfelel neked. De tévedsz. Az az élet rosszabb lenne a jelenleginél, mivel te választottad, míg ezt az életedet Isten döntésének köszönheted.
Ha jelen életed múltbéli cselekedetei zavarnak, akkor elmondom neked, hogyan vélekedek erről: Ami a múlt, az elmúlt. Bármi, amit pár évvel ezelőtt vagy csak tegnap tettél, ne érdekeljen. A múlt nem fontos. Az fogja előmozdítani fejlődésed, amit mostantól teszel. Van egy testet öltött spirituális Mestered, hogy segítsen neked. A jelen és a jelenbe belefolyó jövő képes téged megszabadítani.From:Sri Chinmoy,Halál és újraszületés: Az Örökkévalóság utazása, Agni Press, 1973
Forrás: https://hu.srichinmoylibrary.com/dr